Egy hétéves kisfiú szülei fordultak a tanácsadóhoz és azt szeretnék tudni, hogy hogyan tudnák jobban kezelni gyermekük döhkitöréseit, agresszív viselkedését úgy, hogy korábban az agresszióra agresszióval válaszoltak. A szakértő szerint az indulat társadalmilag elfogadható formában történő levezetése tanulási folyamat, ezért időt vesz igénybe. Megoldás-tervek gyártását javasolja a szülőknek, hogy képesek legyenek úrrá lenni saját agressziójukon.
Kérdés:
Az imént olvastam egy válaszát egy feltehetően hiperaktív 17 hónapos kisgyerekről. Ahogy olvastam az írást, rájöttem, hogy az én kisfiam is nagyon hasonló problémákkal küzdött. (agresszió, hiszti....). Sajnos akkor (most 7 eves a kisfiam) még nem tudtuk fiatal, laikus szülőként, hogyan kell ezeket a viselkedészavarokat jól lereagálni, hogy esetleg a jövőben ne szenvedjen.
Gyakran megtoroltuk a rossz, agresszív viselkedést hideg vízzel, sarokban állással, fenékre csapással. Agressziója nem csökkent, mindenkivel veszekszik, kiabál, nem tudja kontrollálni viselkedését. De úgy tűnik nekünk, ő talán nem is akarja ezt csinálni, csak ez a gyors reakciója másokkal szemben. Nagyon sokszor aranyos, szépen fogalmaz, okos kisfiú. De sokszor nehéz elviselni a viselkedését. Már próbálunk szépen beszélni vele, elmagyarázni, hogy a mérgelődéseivel nem old meg semmit. De úgy tűnik, nem hatnak rá ezek a szavak. Szerintünk - olvasva a cikket is - azért viselkedik így, mert korábban agressziójára "agresszióval' válaszoltunk. Kérdésünk: Már késő, hogy változtassunk a viselkedésén? Mit tegyünk? Kihez forduljunk? Pár hasznos jó tanácsot is szívesen vennénk.
Válasz:
Soha nem késő változtatni a viselkedésen, de az indulat társadalmilag elfogadható formában történő levezetése tanulási folyamat eredménye, tehát időt vesz igénybe. Valószínűleg tízből tíz ember tudja, hogy az agresszió agressziót szül, tehát a konfliktus kezelésére hosszútávon nem alkalmas. Más kérdés, hogy sikerül-e a nehéz pillanatokban is úrrá lenni ösztöneinken. Érdemes időben felkészülni ezekre a konfliktusokra, kész megoldás-terveket gyártani, ami megkönnyíti, hogy úrrá legyünk saját agressziónkon, jó példát mutatva gyermekünknek.
Másrészről gyakran kívül helyezzük magunkat a problémahelyzetből, holott sokszor mi magunk is részesei vagyunk annak. Rengeteg oka lehet annak, ha egy gyermek indulatos, agresszív. Ismerni kellene gyermeke észlelését, figyelmét, szenzomotoros tempóját, gondolkodását, szociális érettségét ahhoz, hogy egyénre szabott választ kaphassanak. Javaslom, hogy vegyék fel a kapcsolatot családterapeutával.